– Jeg har altid været på Svanekegaarden i vintermånederne, og når man til hverdag bor nærmest midt på Trianglen på Østerbro i København, så føles Svaneke uden for sæsonen meget stille. Og derfor perfekt, når man skal skrive. Jeg plejer at lave nogle meget faste arbejdsrytmer: tidligt op, skrive, en formiddagstur langs kyststien til Listed, hjem og skrive videre, en eftermiddagstur langs kyststien til Aarsdale, hjem og skrive videre. Det fungerer så godt.
Hvad er ellers dit forhold til Bornholm?
– Jeg har holdt mange ferier på Bornholm med min familie. Min mands bror bor på Bornholm, og mine svigerforældre havde en overgang en ferielejlighed i Svaneke, som vi lånte, og jeg har altid elsket at komme der. Men det er et nyere bekendtskab for mig. Som barn boede jeg i Vestjylland, og så er der meget langt til Bornholm. Faktisk nåede jeg at blive midt i trediverne, før jeg besøgte øen for første gang.
Din roman handler blandt andet om Sofie på ti år, som pludselig får en anden slags tilværelse, da forældrene skal skilles. Hvorfor blev du optaget af at skrive om det?
– Mine egne forældre blev skilt, da jeg var tre år gammel, så jeg var for lille til at kunne huske noget om det. Min søster er blot et år ældre end mig, så hende har jeg heller ikke kunnet låne hukommelse af. Men jo ældre jeg er blevet, jo mere har jeg spekuleret på, hvordan det egentlig var for os, som børn, og derfor ville jeg gerne skildre en skilsmisse set fra et barns vinkel. Men jeg blev nødt til at skabe mig en hovedperson med en lidt mere udviklet bevidsthed, end jeg selv havde, da mine forældre blev skilt, så jeg valgte en alder til min hovedperson, hvor man forstår en masse – og så alligevel slet ingenting.